On hing igal mäel,
nende laule kuulen.
Nad laulnud on neid
tuhat aastat nii.
See hing ja see laul
omaks said ka mulle
ja keegi mind eemale siit ei vii.
Mu meel tahab olla siin kerge
kui järvenõost üle mäe lendav lind,
mu hing nagu kellade mäng,
ja tunda, et tuul kannab mind.
Mu naer kui kristalloja trall,
kes jõe poole teel hullab nüüd.
Mu laul läbi öö
nagu Iõolinnu palveprelüüd.
Mind aitavad mäed,
kui ma olen üksi.
Ma tean, nende hääl
rahu hinge toob.
Ja siis võime siin
oma laule laulda
veel kord koos.
...veel kord koos.
HELISEV MUUSIKA
SALZBURG, AUSTRIA KULDSETE 30NDATE LÕPP
Halleluuja, halleluuja.
- Püha Ema... - Õde Bernice.
- Ma ei suuda teda leida. - Mariat?
Teda pole jälle kloostris.
Ehk oleks pidanud talle Iehmakella kaela panema.
Kas sa laudast oled vaadanud? Talle meeldivad loomad.
Olen otsinud köikjalt, kõigist harilikest kohtadest.
Kuna tegu on Mariaga,
tuleks vist pigem ebaharilikest kohtadest otsida.
Püha Ema,
loodetavasti aitab see vahejuhtum teil selgust saada,
kui hästi või halvasti Maria siia sobib.
Ma püüan ka oma köhklustes alati lootust säilitada.
Liiatigi on musta lamba vill niisama soe kui valge oma.
Me ei räägi Iammastest, olgu siis mustadest või valgetest.
Kõigist noviitsikandidaatidest on Maria minu meelest kõige vähem...
Lapsed!
Me rääkisime ühe meie uustulnuka sobivusest meie kilda.
Noviitside ja kandidaatide juhtide
arvamused läksid lahku.
Õde Catherine, mida sina Mariast arvad?
Ta on tore tüdruk... Mõnikord.
- Õde Agatha? - Ta meeldib mulle...
Kui temaga just raske pole.
- Ja sina, õde Sophia? - Ma armastan teda südamest.
Aga tal paistab alailma pahandusi olevat. Kas pole nii?
Just minu mõte!
Ta käib mööda puid ja väänab luid,
ta kleit on auke täis.
Ja hiljaaegu tantsis veel ta valssi missateel.
Ja tihti juusteis räti all on papi/jetid tal.
Ja palju kordi on ta kloostris laulnud!
Ei tea veel kõiki palveid.
Kuigi teab, et patt on see.
Ja ilmast-ilma hiljaks jääb
ja liiga palju sööb.
On kahju öelda küll, kuid see on üpris selge ka:
Maria meie kloostris olla ei saa!
Te kahjuks silmas üht ei pea.
Mida, õde Margaretta?
Maria on ju hea!
Meie ei tea ju teed, kus käib Maria.
Meie ka taevapilve teed ei tea.
Meie ei teagi veel, kes on Maria.
Üks udumäe kana!
- Ja natuke narr! - Ja hea!
Midagi võib ju tarka talle öelda,
millegi jaoks on lai ta mõttepiir.
Kuid vaevalt ta siia jääb ja kuulekalt kõike teeb.
Ei suuda laineid katta ranna/iiv.
Jah, mismoodi teada teed, kus käib Maria?
Mismoodi püüda kinni
kuukiir?
Tema seltsis kaotan pea, enam õieti ei tea,
kas ma pole mitte tema hoole all.
- Ta on muutlik nagu ilmad. - Tal on igat värvi silmad.
- Ta on süütu! - Ta on tüütu!
Ta on tall!
Ta võib vapustavas väes käia, herilased käes.
Tal on tuulispasa tuuseldamissoon.
- Ta on präänik, ta on kraps! - Ta on väänik, ta on laps.
- Ta on kringell - Ta on ingel!
Ta on noor!
Meie ei tea ju teed, kus käib Maria.
Meie ka taevapilve teed ei tea.
Meie ei teagi veel, kes on Maria.
- Üks udumäe kana! - Ja natuke narr!
Ja hea!
Midagi võib ju tarka talle öelda,
millegi jaoks on lai ta mõttepiir.
- Kuid siia ta küll ei jää. - Ja kuulekalt kõike ei tee.
Ei suuda laineid katta ranna/iiv.
Jah, mismoodi teada teed, kus käib Maria?
Mismoodi püüda kinni
kuukiir?
Võid nüüd sisse minna, Maria.
Tule siia, mu laps.
Istu.
Püha ema, ma olen süüdi! Ma ei suutnud end tagasi hoida.
- Värav oli lahti ja mäed nii kutsuvad... - Kullake.
Ma ei kutsunud sind siia vabandama.
Lubage mind oma pattu kahetseda.
Kui see sulle kergendust toob.
Toob! Taevas oli lihtsalt nii sinine
ja see rohelus ja need lõhnad! Ma pidin sellega üheks saama.
Untersberg viis mind aina edasi, nagu tahaks, et ma pilvedele töuseksin.
Aga kui oleks pimedaks läinud ja sa oleksid eksinud?
Oh, Ema, sinna ma ei eksi.
See on minu mägi. Olen seal sündinud.
See juhatas mind ka teie juurde.
Lapsena tulin mägedest alla, ronisin puu otsa
ja kiikasin teie aeda.
Nägin õdesid töötamas ja kuulsin vesperile minnes Iaulmas.
Millega seoses meenub mulle veel üks üleastumine.
Püha ema, ma Iaulsin täna luba küsimata.
Maria, ranged reeglid laulmise kohta kehtivad ainult kloostris.
Ma ei saa kusagil laulmata olla.
Ja mis veel hullem, ma ei suuda keelt hammaste taga hoida.
Räägin köike, mida mõtlen või tunnen.
Mõned nimetavad seda aususeks.
Aga see on kohutav, Püha Ema!
Õde Berthe käsib mul alati põrandat suudelda, kui meil lahkarvamusi on.
Viimasel ajal olen hakanud teda nähes kohe põrandat suudlema.
Maria...
Kui sa meid üle müüri vaatasid ja üheks meist saada tahtsid,
ei tähendanud see ju veel, et sa selleks valmis oled.
Ei, aga ma palvetan ja püüan...
Ma õpin hoolsasti.
Ja mis on olulisim asi, mida sa siin õppinud oled?
Et tuleb mõista, mis on Jumala tahe, ja täita seda kogu südamest.
Maria...
Jumala tahe näib olevat, et sa meie juurest lahkuksid.
- Lahkuksin? - Ainult natukeseks.
Oh, Ema! Ärge saatke mind ära!
Siin on mu kodu, mu perekond. Mu elu!
- Kas oled sa selleks päris valmis? - Olen!
Kui sa natukeseks maailma läheksid,
oleks sul ehk võimalus selgeks teha, kas see ikka on nii.
Ma tean, mida te minult ootate. Ma suudan seda. Ma luban!
Jah, Ema.
Kui Jumal nii tahab.
Salzburgi lähedal on üks perekond, kes vajab septembrini guvernanti.
- Septembrini! - Seitsmele lapsele.
Seitsmele?
Sulle meeldivad ju lapsed?
Jah, aga seitse...
Teatan kapten von Trappile, et sa saabud homme.
Kaptenile?
Ta on keiserliku laevastiku eruohvitser. Tore ja vapper mees.
Ta naine suri mõned aastad tagasi ja ta jäi lastega üksi.
Ja minu teada on tal olnud guvernantide pidamisega raskusi.
Milliseid raskusi?
Kui Jumal tahab, saad ise teada.
Kui Jumal sulgeb ukse,
avab ta kusagil mujal akna.
Milline tuleb see päev?
Kes teab!
Mis ootab mu elus mind ees?
Kes teab!
Võib olla nii põnev
olla maailmas vaba.
Mu süda peaks Iõhkema rõõmust,
kuid mis mind küll rõhub?
Olen alati ihanud seiklust,
julgeid tegusid teha mul soov.
Kui nüüd ootab seesama seiklus,
miks hirmunult süda mul lööb?
Üks kapten ja seitse ta last,
pole karta ju midagi siin.
Jäägu eemale kõhklus ja mure.
Kui ei, võin ju kaduda siit.
Mida otsin, sest unistan vaid.
Otsin julgust, mis võidule viib.
Julgust teenida nii, nagu peab,
ja ausust, kui teen mõne vea.
Olla usaldust väärt.
Ja kui seda teen,
näevad nad, et olen nii...
Püüan siluda
kõik nende mured,
nad võivad mind proovile panna.
Küll näevad nad siis, on veenev mu viis.
Ma jätan mulje soodsa,
olen nõudlik, kuid lahke.
Ja kõigil neil lastel, oh kaitsku neid taevas,
olen eeskujuks ma, minust hoolivad nad.
Iga samm annab kindlust mul juurde.
Kõik mu ümber on kena,
olen veendunud ma, kord on maailm mu oma!
Küll näevad nad siis, on veenev mu viis.
Mind päiksehelk veenab,
ja vihm veenab mind,
ja veenab mind kevad, kui teda näeb minu silm.
Ja lisaks on asi veel nii, mind veenab ka mu veenev viis.
Suurist numbreist sa väge ei leia
ja rikkus on väetim kui laps.
Väge tasaseist öödest sa leiad.
Kui ärkad, siis ärka, on terviseks see.
Usaldan siis, kui mu süda on kindel,
usaldan kõike, mis on minu sees.
Mind veenab vaid veenvus, ei midagi muud.
Appi!
Mind veenab vaid veenvus, ei midagi muud.
Ja lisaks on asi veel nii, mind veenab ka mu veenev viis.
Ka mu veenev viis.
Tere. Siin ma olengi.
Kloostrist. Ma olen uus guvernant, kapten.
Ja mina olen vana ülemteener, preili.
Tere.
Oodake palun siin.
Tulevikus püüdke meeles pidada, et siin majas on tube, kus ei käida.
Jah, kapten... härra.
- Ja miks te mind niimoodi vaatate? - Te pole üldse merekapteni moodi.
Teie pole ka üldse guvernandi moodi.
- Pöörake palun ümber. - Mida?
Pöörake ümber.
Müts ära.
Peate enne lastega kohtumist midagi muud selga panema.
Aga mul pole midagi muud.
Kloostrisse minnes annetasin oma riided vaestele.
Aga see?
Seda vaesed ei tahtnud.
Oleksin uue kleidi teinud, aga polnud aega. Ma oskan õmmelda.
Lasen teile materjali hankida.
Kui võimalik, siis juba täna.
- Nüüd aga, preili... - Maria.
Ma ei tea, kui palju abtiss teile rääkinud on...
Olete meil 12. guvernant
pärast mu naise surma.
Loodetavasti olete etem kui eelmine.
Tema oli siin kaks tundi.
Mis teie lastel siis viga on?
Lastel pole midagi viga. Viga oli guvernantides.
Nad ei suutnud distsipliini hoida. Selleta siin majas hakkama ei saa.
Igal hommikul on lastel õppetunnid.
Ma ei kavatse lasta neil suvevaheaega maha magada.
Igal pärastlõunal marsivad nad väljas ja hingavad sügavalt.
Magamaminekuaega tuleb väga täpselt jälgida.
Aga millal nad mängivad?
Teie vaatate, et nad end kogu aeg hästi ja viksilt ülal peavad.
- Määran teid nende ülemaks. - Just nii!
Niisiis...
See on teie uus guvernant, preili Maria.
Oma märguannet kuuldes astute ette ja teatate oma nime.
Kuulake tähelepanelikultja öppige nende signaalid selgeks.
Liesl.
Fdeddch.
Louisa.
Kurt.
Brigitta.
Marta.
Gretl.
Nüüd vaatame, kui hoolega te kuulasite.
Oh, mul pole nende jaoks vilet vaja, kapten.
Ma kasutaks meelsasti nimesid. Neil on nii ilusad nimed.
Preili, see on suur maja ja suur aed.
Ma ei taha, et siin karjutaks.
Võtke see ja õppige kasutama.
Lapsed aitavad teid.
Kui ma teid vajan, siis vilistan nõnda.
Oh ei, härra. Vabandust.
Ma ei vasta vilele.
Viled on loomade, mitte laste jaoks.
Ja kindlasti mitte minu jaoks.
See oleks alandav.
Preili, kas te olite kloostris ka nii võimatu?
Hullem veel.
Vabandust, aga ma ei tea veel teie signaali.
Mind võite kapteniks kutsuda.
Vabalt.
Nüüd, kui oleme omavahel,
öelge mulle uuesti oma nimi ja vanus.
Mina olen Liesl. 16 aastat vana ja ma ei vaja guvernanti.
Aitäh, et ütlesid. Oleme siis lihtsalt sõbrad.
Mina olen Friedrich. 14 aastat vana ja täiesti võimatu.
Tõesti? Kes seda ütles?
Preili Josephine. Neli guvernanti tagasi.
Mina olen Brigitta.
Sa ei öelnud oma vanust, Louisa.
Mina olen Brigitta. Louisa on tema.
Ta on 13-ne ja teie olete nutikas.
Mina olen kümnene ja teie kleit on kõige koledam, mida ma näinud olen.
- Brigitta, ära räägi niimoodi. - Miks mitte?
- Kas see pole sinu meelest inetu? - Muidugi on.
Aga preili Helga oma oli hullem.
Mina olen Kurt. 11-aastane ja parandamatu.
- Palju õnne. - Mis tähendab parandamatu?
Ilmselt seda, et sa tahad, et sind koheldaks kui poissi.
Mina olen Marta. Saan teisipäeval seitse.
Ma tahan roosat päevavarju.
Roosa on ka minu lemmikvärv.
Jah, ja sina oled Gretl.
Viis aastat vana?
Peaaegu daam juba.
Nüüd räägin teile saladuse. Ma pole varem guvernant olnud.
Tähendab, te ei tea guvernandiks olemisest mitte midagi?
Mitte midagi. Vajan palju nõu.
Kõigepealt tuleb isale öelda, et ta omaette oleks.
Õhtusöögile tuleb alati hiljaks jääda.
Suppi tuleb süüa Iuristades.
Ja magustoidu ajal nina nuusata.
Ärge uskuge neid, preili Maria.
- Miks mitte? - Sest te meeldite mulle.
Hästi, nüüd minge välja jalutama.
Isa käsk. Kiiresti!
Kähku-kähku.
Mina olen pr Schmidt, majapidajanna. Tere.
Tere.
Ma juhatan teid teie tuppa. Järgnege mulle.
Vaesed lapsed...
Teil on õnne. Prl Helgal oli seal uss.
Tere õhtust.
- Tere õhtust, lapsed. - Tere õhtust, preili Maria.
Väga võluv rituaal.
Õppisite selle kloostris?
Ei.
Reumahoog.
Vabandust, kapten. Kas me ei unustanud Jumalat tänada?
Andku Jumal meile tänumeelt selle eest, mis ta meie lauale on saatnud.
- Aamen. - Aamen.
Tänan teid
selle ilusa kingi eest, mis te ennist mu taskusse panite.
Mis kingi?
See on saladus, kapten. Minu ja laste vahel.
Siis hoidke seda ja nüüd söögem.
Arvestades sellega, kuidas ma närveerisin
siin võõras majas,
ja teades, kui oluline on mulle, et te mu omaks võtate,
oli väga meeldivja tähelepanelik, et te mu esimesest hetkest teil
nii soojaltja rõõmsalt
ja meeldivalt vastu võtsite.
- Mis on, Marta? - Ei midagi.
Preili...
Kas te kavatsete iga meie söögikorra
või ainult õhtusöögid muuta ekskursiks
uutesse söögitavadesse?
Neil pole viga midagi. Nad on lihtsalt rõõmsad.
- Tere õhtust, Rolf. - Tere õhtust, Franz.
- Kõik on kontrolli all? - Jah.
- On mingit edasiminekut? - Vöib-olla.
- Kas kapten on kodus? - Õhtustab.
- Koos perega? - Jah.
Andke talle palun kohe see telegramm.
Saab tehtud.
Teile on telegramm.
Franz... Kes selle tõi?
See noormees muidugi, Rolf.
Isa, kas ma tohin ära käia?
Lapsed, homme hommikul sõidan ma Viini.
Juba jälle!
Kui kauaks sa seekord jääd?
Ma ei tea, Gretl.
- Jälle paruness Schraederile külla? - Ole omaette!
Tegelikult küll, Louisa.
- Miks meie teda kunagi ei näe? - Miks peaks ta sind näha tahtma?
Asi on nii, et varsti näete teda. Ta tuleb koos minuga siia külla.
Ja onu Max ka.
Onu Max!
Rolf!
Oh, Rolf!
- Liesl, me ei tohiks... - Miks mitte, rumaluke?
- Ma ei tea, ma lihtsalt... - Sellepärast sa mind siin ootadki?
Muidugi.
- Olen su järele igatsenud. - Jah? Kui palju?
Mõtlesin sulle isegi telegrammi saata, et saaksin selle ära tuua.
See on nii ilus. Sa võid ju seda teha. otsekohe.
- Aga ma olen siin! - Palun, Rolf. Saada mulle telegramm.
Ma ütlen alguse ette. "Kallis Liesl..."
"Kallis Liesl. Tahaksin sulle öelda,"
"mida ma sinu vastu tunnen. Punkt."
"Aga kahjuks on telegramm liiga kallis."
"Siiralt sinu, Rolf."
- Siiralt? - Südamlikult.
- Südamlikult? - Kirglikult?
Kas vastus ka tuleb?
"Kallis Rolf. Punkt."
"Ära peatu. Sinu Liesl."
Kui me ainult ei peaks alati ootama, et keegi isale telegrafeerib!
Millal ma sind jälle näen?
Ma võin näiteks...
Võin näiteks eksikombel siia tulla.
Kolonel Schneideri telegrammiga. Ta on Berliinist siin...
Oh! Sellest ei tohi keegi teada. Ära oma isale ütle.
- Miks? - Su isa on selline... austerlane.
Me oleme kõik austerlased.
Mõnede meelest peaksime olema sakslased.
Nad kavatsevad...
Loodame, et su isal pahandusi ei tule.
Ära muretse. Ta on suur meresangar. Sai keisrilt isegi ordeni.
Tema pärast ma ei muretsegi. Muretsen ta tütre pärast.
Minu pärast? Miks?
- Sa oled selline... - Milline?
- Selline laps! - Ma olen 16. Mis selles nii lapselikku on?
Jah, nüüd, väike sirts, kui sa veel ei tea,
on lõpp su meelevallal.
Küll näed, plikatirts, juba õige pea
kõik mehed on su kallal.
On su kallal.
Sa oled kuusteist, peaaegu Seitseteist,
lapsuke, mõtle ka,
hoia end vaos ja ära sa mängi,
ega siis nii ei saa.
Sa oled kuusteist, peaaegu Seitseteist,
noorhärrad varsti on siin
Iga noor tatt ja plikade kratt,
et teeme üks magus viin.
Sinu naiivset saamatust
on meestel petta hea.
Sina ju eluraamatust
üht kriipsu ka ei tea.
Sul on vaja kogenud,
endast vanemat, näiteks mind.
Ma olen Seitseteist, peaaegu kaheksateist,
ma võiks hoida sind.
Ma olen kuusteist, peaaegu Seitseteist,
aga nii Iapsik veel.
Tuleb üks poiss, mind ilusaks peab
ja minul on rõõmus meel.
Ma olen kuusteist, peaaegu Seitseteist,
puhas ja süütu ka.
Noorhärra piinad, veinid ja viinad
mulle on tundmatu maa.
Mu naiivset saamatust
on meestel petta hea.
Ma ju elu raamatust
üht kriipsu ka ei tea.
Mul on vaja targemat,
endast vanemat, näiteks sind...
Sa oled Seitseteist, peaaegu kaheksateist,
sa siis hoia mind.
Sisse!
Pr Schmidt!
Teie kleitide jaoks.
- Kapten tellis need linnast. - Kui kena!
Neist saavad kõige ilusamad riided, mis mul on olnud.
Kas kapten hangiks mulle veel kangast, kui ma küsiksin?
- Kui palju kleite te siis vajate? - Mitte enda jaoks. Lastele.
Tahan neile mängimisriided teha.
Von Trappi lapsed ei mängi. Nemad marsivad.
Te ei kiida seda ju ometi heaks?
Pärast naise kaotust
juhib kapten majapidamist nagu laeva.
Viled, käsud...
Enam pole siin muusikat, naeru...
Midagi, mis prouat meenutaks... Isegi lapsed...
Aga see on ju vale!
Nojah...
Kuidas teile te tuba meeldib? Akendele tulevad uued kardinad.
Vanad on ju korralikud.
Aga uued on juba tellitud.
- Aga mul pole neid vaja. - Head ööd.
Pr Schmidt, kui ma kaptenilt homme kanga kohta küsiksin...
- Ta sõidab juba hommikul Viini. - Muidugi Kui kauaks ta jääb?
Sõltub asjaoludest. Viimati jäi ta parunessi juurde terveks kuuks.
Ma ei tohiks teile seda rääkida. Ma ei tunne teid kuigi hästi.
Aga minu arvates on kaptenil plaanis
parunessi enne suve lõppu kosida.
See on ju tore! Lastel oleks siis jälle ema!
Nojah...
Head ööd.
Taevane isa, ma tean, milleks sa mu siia saatsid.
Neid lapsi tuleb uue ema jaoks ette valmistada.
Ma palun, et sellest saaks Sinu palge ees üks õnnelik pere.
Õnnista kaptenit, Lieslitja Friedrichit.
Ja Louisat, Brigittat, Martat ja väikest Gretlit.
Ja siis seda poissi, mis ta nimi oligi...
Õnnista teda ka.
Ja püha ema ja õde Margarettat
ja kõiki Nonnbergi kloostris.
Ja nüüd, armas Jumal, Lieslist.
Aita tal mõista, et ma olen ta sõber,
ja aita tal rääkida, mida ta parajasti teeb.
Kas te kaebate ära?
Aita mul olla möistev, et võiksin ta õigele teele juhatada.
Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel, aamen.
Ma jalutasin väljas ja keegi pani uksed varem kinni.
Ja ma ei tahtnud kõiki äratada, ja nägin, et teie aken on lahti...
Te ei räägi isale, egaju?
Kuidas sa siia üles said?
Nagu alati, kui me guvernante kiusame.
Louisa võib siia ka purgitäie ämblikega ronida.
Ämblikega!
Kas sa jalutasid väljas üksi?
Kui see kleit täna puhtaks pesta, ei märka keegi homme midagi.
Võid seni selle selga panna.
Vii oma kleit sinna ja viska vanni Iikku.
Siis tule tagasi, istu voodile ja räägime natuke juttu.
Ma ütlesin täna, et mul pole guvernanti vaja.
Võib-olla ikka on.
Gretl, kas sa kardad?
Sa ei karda ju ometi äikest?
Ole siin minu juures.
- Kus teised on? - Magavad. Nad ei karda.
Tõesti? Vaata.
Hüva, kobige kõik siia voodisse.
- Töesti? - Ainult praegu. Kähku.
- Nüüd ootame veel poisid ära. - Nemad ei tule. Poisid on Vaprad.
Ega teie ometi äikest kartnud?
Ei. Tahtsime lihtsalt kontrollida, ega teie ei karda.
- Väga kena teist, Friedrich. - See polnud minu mõte.
See oli Kurti oma.
Kurt! See mul välja jäigi! Jumal, önnista ka Kurti.
Miks see nii paugub?
Välk ütleb midagi köuele ja kõu vastab talle.
- Välk on vist kuri. - Mitte eriti.
Miks siis kõu nii kurjaks saab?
See ajab mulle nutu peale.
Kui mind miski vaevab ja olen õnnetu, püüan toredatest asjadest mõelda.
Millised asjad need on?
Toredad.
Nartsissid.
Rohelised niidud.
Tähine taevas.
Veetilgad roosi/ ja kikkvurrud kassil,
helk vasest teekannul, kuldmuster tassil,
väänkasvud seinal kui erkhaljad keed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Hiirhallid ponid ja ronkmustad puud/id,
käokell ja uksekell, šnitsel ja nuud/id.
Metsluige kuuvalged rändlinnu teed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Peokleidis tüdrukud, sealhulgas mina,
suur Iumeräitsakas keset mu nina.
Talvejää hõbe ja kevade veed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Kui mind koer sööb,
kui mind Välk lööb,
kui mul huugab pää!
Ma meenutan meeldivaid asju ja tean,
et norgu ma siis ei jää!
- Kas see aitab? - Muidugi aitab. Proovi.
- Millised asjad teile meeldivad? - Pajukiisudl
- Jõulud! - Jänkupojadl
Ussid!
- Šokolaadijäätisl - Kui kooli pole!
Padjasöda!
- Telegrammidl - Sünnipäevakingid!
- Igasugused kingid! - Lepatriinud!
Mõnus aevastus.
Gesundheit!
Näete siis, kui lõbus see on!
Veetilgad roosi/ ja kikkvurrud kassil,
helk vasest teekannul, kuldmuster tassil,
väänkasvud seinal kui erkhaljad keed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Hiirhallid ponid ja ronkmustad puud/id,
käokell ja uksekell, šnitsel ja nuudlid,
metsluige kuuvalged rändlinnu teed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Kõik koos.
Peokleidis tüdrukud, sealhulgas mina,
suur Iumeräitsakas keset mu nina.
Talvejää hõbe ja kevade veed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Kui mind koer söö...
Koer sööb.
Tere.
Preili, kas ma ei öelnud, et magamaminekuaega tuleb jälgida?
Jah, aga lapsed kartsid tormi ja ma mõtlesin, et...
Ütlesite küll.
Ja kas teil on selliste käskude meeldejätmisega raskusi?
Ainult äikesetormide ajal.
Liesl?
Ma ei näinud sind justkui pärast õhtusööki kusagil.
Tõesti? Ma...
Jah?
Ma olin...
Ta tahab öelda,
et me tegime temaga täna lähemalt tutvust.
Praegu on seletusteks juba liiga hilja. Minge magama.
Preili...
Loodetavasti mäletate, et ma sõidan hommikul ära.
Kas te suudate meeles pidada, et distsipliin on siin majas esmane?
Siis loodan, et kui ma tagasi tulen,
olete seda ka ise õppinud.
Kapten?
Ma mõtlesin, et enne, kui te lähete, tahaksin laste mänguriietest rääkida.
- Kui ma saaksin pisut kangast... - Neil on palju muudki teha.
Ja teie peaksite neilt seda nõudma.
- Aga nad on lapsed! - Jah.
Ja mina olen nende isa.
Head ööd.
Peokleidis tüdrukud, sealhulgas mina,
Kui mind koer sööb, kui mind välk lööb,
kui mul huugab pää!
Ma meenutan meeldivaid asju ja tean,
et norgu ma siis...
...eijääl
Lapsed, tulge siia! Vaadake!
Tulge!
Preili Maria,
kas me ei võiks seda iga päev teha?
- Kas sa ei tüdineks sellest peagi? - Küllap vist.
Aga üle päeva?
Mul pole prl Josephine'i hambaharjale liimi panemisest saati nii lõbus olnud.
Ma ei taipa, kuidas nii kenad lapsed nii jubedaid vempusid viskavad.
- See on lihtne. - Aga milleks?
Kuidas me muidu isa tähelepanu püüaksime?
Mõistan.
Ses suhtes tuleb midagi välja mõelda.
Tulge kõik siia.
Mida me teeme?
Mõtleme, mida laulda, kui paruness siia jõuab.
Isale ei meeldi, kui me laulame.
Ehk muudab ta meelt. Milliseid laule te teate?
Ei mingeid.
- Mitte ühtki? - Me ei oska Iauldagi.
Ärgem raisakem siis aega. Te peate õppima.
Kuidas?
On alguses kõigepealt algus,
sest väga hea start on hea.
Kui loed, on kõige ees
A, B, C,
aga laul algab nii, et DO, RE, MI.
DO, RE, MI.
Üks heliredel algab just nii:
DO, RE, MI.
DO, RE, MI, FA, SOL, LA, SI.
Kuulake hoolega, siis jääb paremini meelde.
DO on all, on selge see,
RE on teine, olgu nii.
MI end hoida vaos ei saa,
FA kui faasan on ju loll.
SOL see laulab oh-/al-Iaa,
LA kui on, las olla siin,
SI see hüüab: "Siia too!"
Ongi jälle SI ja DO.
- DO. - On all, on selge see.
- RE. - On teine, olgu nii.
- MI. - End hoida vaos ei saa.
- FA. - Kui faasan on ju loll.
SOL see laulab oh-/al-Iaa!
- LA. - Kui on, las olla siin.
- SI. - See hüüab: "Siia too!"
Ongi jälle SI ja...
- DO. - On all, on selge see.
RE on teine, olgu nii.
MI end hoida vaos ei saa,
FA kui faasan on ju loll.
SOL see laulab oh-/al-Iaa!
LA kui on, las olla siin.
SI see hüüab: "Siia too!"
Ongi jälle SI ja DO.
DO, RE, MI, FA, SOL, LA, SI, DO.
Nüüd aga paneme neist laulu kokku.
Kui te noote tunnete, võite need miljonil moel ritta seada.
Näiteks nii.
SOL-DO-LA-FA-M/-DO-RE.
Saate sellega hakkama?
SOL-DO-LA-FA-M/-DO-RE.
SOL-DO-LA-S/-DO-RE-DO.
Nüüd paneme selle kõik kokku.
SOL-DO-LA-FA-M/-DO-RE.
SOL-DO-LA-S/-DO-RE-DO.
- Tore! - Aga see ei tähenda ju midagi.
Siis paneme igale noodile ühe sõna.
Näiteks nii:
Kui teed nii veel kuu või paar,
küll sa näed, su laul on klaar.
Kõik koos!
Kui teed nii veel kuu või paar,
küll sa näed, su laul on klaar.
- DO. - On all, on selge see.
- RE. - On teine, olgu nii.
- MI. - End hoida vaos ei saa.
- FA. - Kui faasan on ju loll.
- SOL. - See laulab oh-/al-Iaa!
- LA. - Kui on, las olla siin.
- SI. - See hüüab: "Siia too!"
Ongi jälle SI ja DO.
Kui teed nii veel kuu või paar,
küll sa näed, su laul on klaar.
DO on all, on selge see.
RE on teine, olgu nii.
MI end hoida vaos ei saa.
FA kui faasan on ju loll.
SOL see laulab oh-/al-Iaa!
LA kui on, las olla siin.
SI, see hüüab: "Siia too!"
Ongi jälle SI ja...
SOL-DO-LA-FA-M/-DO-RE
SOL-DO-LA-FA-S/
LA-SOL
S/-DO
SOL-DO
Mäed on võrratud, Georg. Tõepoolest võrratud!
Lasin nad spetsiaalselt sinu jaoks sinna panna.
Isegi kui mäng käibjuba mitme tuhande meetri kõrgusel,
usub Georg ikka, et on veel kusagile tõusta.
Kui su naljad ei parane, Max, hakkan kahetsema, et su kutsusin.
Sina ei kutsunudki mind. Kutsusin end ise.
- Loomulikult! - Sina vajasid saatjat
ja mina paika, kus köök on suurepärane,
veinikelder võrratu
ja hind... täiuslik.
Max, sa oled võimatu.
Sugugi mitte. Olen lihtsalt võluv priileivasööja.
Kuulake...
See on Klopmanni kloostri koor.
Hästi laulavad.
Väga hästi.
Siinset kanti tuleb lähipäevil uurida.
Kusagil ootab kindlasti mõni ansambel Max Detweilerit,
kes nad Salzburgi Iaulufestivalil kuulsaks teeks.
- Nendele kuulsus, sinule raha. - See pole aus jah.
Aga ühel heal päeval muutub kõik ja mina saan ka kuulsuse.
Püha taevas, mis see on?
Ei midagi. Kohalikud marakratid.
Siin on tõesti põnev, Georg. Koos sinuga olla...
Puud, järved, mäed... Nad on kõikjal ühesugused.
Ma ei mõtle seda.
- Sa mõtled mind? Ma olen huvitav? - On see võimatu?
Ei. Lihtsalt ebatöenäoline.
- Jälle sa hakkad end halvustama. - Olen siinkandis ohtlik juht.
Siinses ümbruses oled sa hoopis vähem mõistatuslik.
- Mu loomulikus keskkonnas? - Just.
Sa tahad öelda, et tunnen end koduselt
siin, keset lilli ja linde ja tuult, mis uitab
puude vahel nagu rahutu meri?
Kui poeetiline!
On vist jah.
Tunnen end siin kodusemalt kui Viini sädelevates salongides
igavate, talumatute inimestega Iöbusasti keelt pekstes
ja keerutades valsse, mis meeldegi ei jää.
- Seda tahtsid sa vist öelda? - Enam-vähem.
Kust sulle selline mõte pähe lõi?
Mulle meeldib siin. Nii ilus ja rahulik.
Kuidas sa suudad siit nii sageli ära sõita?
Teesklen lihtsalt aktiivset elulaadi.
See eeldab, et kõigel on mingi eesmärk.
Ehk pögened hoopis mälestuste eest?
Võib-olla otsin lihtsalt põhjust siiajäämiseks.
Küllap selle pärast sa nii sageli Viinis käidki.
- Vöi on seal veel midagi häirivat? - Ma ei nimetaks sind "häirijaks".
Kelleks sa mind siis kutsuksid?
Kenaks,
völuvaks, vaimukaks, elegantseks, täiuslikuks vöörustajaks,
ja kui sa pahaks ei pane,
enda päästjaks.
Kui ebaromantiline!
Ma oleks tänamatu, kui ei ütleks sulle,
et sa andsid mu elule jälle mõtte.
Ma olen ilmselt huvitav
ja mul on Viini parim rätsep, säravaim söpradering.
- Ja ma korraldan Iustlikke pidusid. - Tõepoolest.
Aga kui kõik see kõrvale jätta,
jääb järele väike rikas mina,
kes otsib nagu sinagi.
Veel struudlit, hr Detweiler?
- Mitu tükki ma juba võtnud olen? - Kaks.
Olgu siisjuba kolm.
Ikka sööd, Max? Oled vist õnnetu.
See kvartett, mida ma juba kuid Sol Hurokilt üle olen tahtnud lüüa.
- Mis juhtus? - Sascha Petrie jõudis minust ette.
Ma ei kannata ülelöömist.
Max, sa pead õppima endast rohkem lugu pidama.
Sellepärast peangi helistama Pariisi, Rooma ja Stockholmi.
- Georgi telefonilt muidugi. - Kuidas muidu ma seda lubada saaksin?
Mulle meeldivad rikkad inimesed, nende elu ja minu elu nendejuures.
Huvitav, kus küll lapsed on?
Küllap peidavad end minu eest.
Lootsin, et nad sind siin tervitavad.
Max, püüa vahelduseks ka võluv olla.
Niisiis...?
Mis?
Oled Georgiga hakkama saanud? Kas pulmakellad juba helisevad?
- Lausa kurdistavalt. - Suurepärane.
- Aga mitte tingimata minule. - Mis jutt see on?
See pole sinu mure.
Georg meeldib mulle väga ja ma ei lase sul meiega mängida.
Aga ma olen laps. Mulle meeldib mängida. Räägi.
Räägi Maxile iga pisimgi üksikasi.
Mul on tunne, et olen siin justkui prooviks.
- Selge see. Ja mis saab viltu minna? - Paljugi.
Niipalju kui mina sind tunnen, leiad sa alati lahenduse.
- Aga tema pole harilik mees. - Ei, ta on rikas mees.
Ta naine jättis surres talle suuremat sorti südamevalu.
Ja sinu mees jättis sulle surres suuremat sorti varanduse.
Sa oled ikka tõesti jube.
Teie Georgiga olete justkui mu pere. Sestap tahangi, et te abielluksite.
Kogu see raha jääks siis perekonda.
- Mida sina siin teed? - Oh, kapten von Trapp.
Otsisin lihtsalt...
Ma ei näinud... Ei teadnud, et te...
Hei/ Hitler!
Kes sa oled?
Telegramm hr Detweilerile.
- See olen mina. - Just nii.
Telegramm on kohal. Lase nüüd jalga.
- Ta on kõigest poisike. - Ja mina kõigest austerlane.
Mis juhtub, juhtub niikuinii. Peaasi, et mitte sinuga.
Ära sellistjuttu enam räägi.
Minul pole poliitilisi veendumusi.
- Mis teha, kui teistel on? - Vöid nendega arvestada.
Pead nendega arvestama.
Halloo?
Sa näid kusagil kaugel olevat.
Kardan, et kaduvas maailmas.
Kas on kuidagi võimalik tuua sind maailma, kus mina olen?
- Isa! - Isa on seal!
Kapten! Te olete tagasi!
Otsekohe veest välja!
Teie olete ilmselt paruness Schraeder.
Ma olen läbimärg!
Joondugel
See on paruness Schraeder.
Ja need...
Need on minu lapsed.
Tere.
Hästi. Minge sisse, kuivatage end, vahetage riided ja tulge tagasi.
Teie jääte siia.
Lähen vaatan, millega Max tegeleb.
Preili...
Ma tahan teilt ausat vastust.
Jah, kapten.
On see võimalik, või mulle ainult tundub,
et mu lapsed ronisid täna puude otsas?
Jah, kapten.
Mõistan.
Ja kust on nad saanud need...
- Mängimisriided. - Te nimetate neid nõnda?
Mina tegin. Oma toa vanadest kardinatest.
- Kardinatest! - Need peavad hästi vastu.
Lapsed on nendega igal pool käinud.
Tahate öelda, et mu lapsed on kolanud Salzburgis,
seljas kardinaist tehtud riided?
Ja veetnud suurepäraselt aega!
- Neil on vormiriided! - Vangirüüd, andke andeks.
Lapsed ei saa laste asju teha, kui nad peavad riiete pärast muretsema.
Ma pole neilt seni kaebusi kuulnud.
Nad polejulgenud. Nad armastavad teid liialt. Ja kardavad.
Ma ei taha, et mu lastest niiviisi räägitakse.
Kelleltki pidite sedaju kuulma...
Ma ei taha enam midagi kuulda!
Ma tean, et ei taha, aga peate.
- Näiteks Liesl. - Ei ühtki sõna tema kohta!
Ühel päeval taipate, et ta on naine ja te ei tunnegi teda.
Friedrich aga tahaks olla mees, aga pole kedagi, kes öpetaks...
Ärge rääkige mu pojast...
Brigitta võiks temast rääkida, kui te laseksite. Ta märkab kõike.
Ja Kurt... Püüab olla mehine, kui te temast välja ei tee...
Nagu kõigist teistestki.
Louisast peab keegi veel aru saama
ja väike vajab lihtsalt armastust. Palun teid, armastage neid.
Ma ei taha teilt enam midagi kuulda.
- Ma pole lõpetanud! - Olete küll, kapten...
Preili.
Pakkige otsekohe oma asjad
ja minge kloostrisse tagasi.
Mis see on?
Laul.
Muidugi laul. Aga kes laulab?
Lapsed.
Lapsed?
Õpetasin neile parunessile esitamiseks mõned laulud.
...keegi mind eemale siit ei vii.
Keegi mind eemale siit ei vii.
Mu meel tahab olla siin kerge
kui järvenõost üle mäe lendav lind.
...lendav lind.
...mu hing nagu kellade mäng,
ja tunda, et tuul kannab mind.
Mu naer kui kristalloja trall,
kes jõe poole teel hullab nüüd.
Hullab nüüd.
Mu laul läbi öö
nagu Iõolinnu palveprelüüd.
Mind aitavad mäed,
kui ma olen üksi.
Ma tean, nende hääl
rahu hinge toob.
Ja siis võime siin
oma kõiki laule laulda
veel kord koos.
...veel kord koos.
Eedelveiss!
Sa pole kunagi rääkinud, kui võluvad lapsed sul on.
Ärge minge ära.
Preili...
Ma...
Ma käitusin halvasti. Andke andeks.
Ei, ma olen liiga otsekohene. See on üks mu suurimaid vigu.
Teil oli õigus.
Ma ei tunne oma lapsi.
Teil on veel aega. Nad tahavad teie lahedust.
Te töite muusika mu majja tagasi.
Olin sellejuba unustanud.
Preili.
Ma tahaks, et te siia jääksite.
Palun jääge.
- Kui minust mingit kasu on. - On juba olnud.
Rohkem, kui te arvate.
Marta.
Eesriie!
Kõrge/-oi mäel oli kitsekarjus.
Üksinda joodeldas pilve varjus.
Hääl oli talle-oi vägev antud.
Joodelid Iaus'aga Iustist kantud.
Marta. Marta!
Gretl, prints!
Kõik all-oru rahvaski kuulma harjus
kuidas seal joodeldas kitsekarjus.
Kuulsid kõik külla ja kuulsid linna,
kuulsid ka kõik, kellel maanteel minna.
Kuulis üks neiu kord sedasama.
Hakkas siis vastugijoodeldama.
Siis juba joodel käis vastastikku,
viis nemad paarigi ajapikku.
Kuulis üks neiu kord sedasama.
Hakkas siis vastugijoodeldama.
Siis juba joodel käis vastastikku,
viis nemad paarigi ajapikku.
Nüüd on neil õnn,
nende duett aga varsti trio.
- Braavol - Braavol
Väga tubli!
Suurepärane!
Kas me tõesti võime nukud endale jätta?
Muidugi, kullakesed.
Miks ma muidu lasin arve teie isale saata?
Tubli töö, preili.
Olen lausa üllatunud.
Need on teie lapsed, kapten.
Kas on ka midagi, mida te ei oska?
Ma pole vist suurem asi nunn.
Peaks teil sellega probleeme olema, võin aidata.
Tähelepanu!
Mul on midagi teatada! Üllatus!
Täna olen pärast pikki otsinguid
leidnud suurepärase numbri Salzburgi laulufestivali tarvis.
Palju õnne, Max.
Ja keda me siis seekord näeme?
- Püha Ignatiuse koori? - Ei.
Las ma mõtlen. Klopmanni koori?
- Ei, ei, ei, ei. - Ei, ei?
Öelge juba!
Ühepere-Iauluansamblit. Arva ära, Georg.
Kui tore idee!
Millise pere?
Sinu.
Neist saab festivali nael.
- Mis siin naljakat on? - Sina, Max.
Sa oled kulukas, kuid naljakas.
- Nad on sensatsioonilised. - Ei, Max.
See on suurepärane idee! Värske, originaalne...
Max! Minu lapsed ei laula avalikus kohas.
Ma vähemalt proovisin...
Lapsed, kes järgmisena laulab?
Kes?
Jaa!
Otsustatud ühel häälel.
Teie, kapten.
Mina?
- Ma ei mõista. - Palun.
Ei, ei, ei, ei.
Kuulsin, et olite päris hea laulja.
- See oli väga kaua aega tagasi. - Mina mäletan.
- Mängi midagi, mida me teame. - Palun, isa.
Noh...
- Miks sa mulle ei rääkinud? - Millest?
Oleksin oma suupilli kaasa võtnud.
Eedelveiss
Hommik koidab ka sulle.
Väike õrn
valge lill,
õitse tänagi
mulle.
Sind hoian nii,
kui ei ühtki teist,
sa ei teagi, milleks.
Eedelveiss
Jää mu kodumaa Iilleks.
- Eedelveiss. - Eedelveiss.
Hommik koidab ka sulle.
- Väike õrn. - Väike õrn.
- Valge lill. - Valge lill.
õitse tänagi
mulle.
Sind hoian nii,
kui ei ühtki teist,
sa ei teagi, milleks.
Eedelveiss
Jää mu kodumaa Iilleks.
Ainult maini, Georg, ja sa saad koha mu uues numbris.
Von Trappi pereansamblis.
Mul tuli hea mõte, Georg.
Täidame selle maja pilgeni muusikaga.
Sa pead minu auks suure peo korraldama.
- Peo? - Jah. Palun, isa!
Ma arvan, et mul on aeg kohtuda
su sõpradega Salzburgist. Kas pole nii?
- Ma mõistan, mida sa silmas pead. - Palun!
Lapsed! On aeg magama minna. Öelge head ööd.
Head ööd, isa.
- Head ööd. - Head ööd, paruness Schraeder.
Head ööd, isa.
Head ööd, onu Max.
See on mu esimene pidu, isa.
- Kapten. - Herr Zeller. Paruness Schraeder.
- Tere õhtust, Herr Zeller. - Paruness.
Tere õhtust.
Küllap märkasite, et fuajees on Austria lipp.
Kõik naised on nii ilusad!
Minu meelest on nad koledad.
Sa lihtsalt pelgad neid.
Loll. Ainult suured mehed pelgavad naisi.
- Minu meelest on mehed ilusad. - Kust sina seda tead?
Liesl, kellega sina tantsid?
Kellegagi.
Tantsid küll.
Kas tohib paluda?
Meeleldi, noormees.
Miks te mulle ei rääkinud, et te oskate tantsida?
Kartsime, et panete meid koos tantsima. Von Trappi peretantsurühm.
Mis tants see on?
Landler. Austria rahvatants.
- Kuidas see käib? - Tantsisin seda viimati tüdrukuna.
Aga teju mäletate? Palun.
- N0h... - Palun.
Hüva, tule siia.
Sina kummardad ja mina teen kniksu.
- Nii? - Just. Nüüd väike kõnd, nõnda.
Üks, kaks, kolm. Üks, kaks, kolm.
Üks, kaks, kolm, samm juurde. Nüüd hüpaksamm.
Ja pööre käe all. Mitte päris nii.
Nõnda. Hüpaksamm. Ja pööre käe all.
Peame veel harjutama.
Kas tohib?
Rohkem ma ei mäleta...
- Te olete näost puha punane. - Tösi või?
Ma pole vist tantsimisega harjunud.
See oli kena.
Te olete ilus paar.
Lastel on vist aeg head ööd soovida.
Mõne hetke pärast fuajees.
- Meil on midagi ette valmistatud. - Jah!
Lähme.
Asjata muretsesid, Georg.
Arvasid, et peol pole ühtki sõpra.
- Väljas on täna pisutjahe. - Oh, ma ei tea.
Minu meelest oli päris soe.
Daamid ja härrad.
Kapten von Trappi lapsed soovivad head ööd.
Juba lööb uneaega meie suur seinakell,
väljas tornikell ka, kes muu.
Ja Iastetoa kel/al üks narr väike lind
end ilmutab ja teeb "kuku".
Kuku!
Nad kuulutavad meile,
et aeg on öelda teile
meil üheskoos
head ööd!
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, good night.
On laulda hea, ei tahaks olla vait.
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, adieu.
Adieu, adieu. Teil' kõigile head ööd.
Head ööd, head ööd, Au revoir, auf Wiedersehen.
Ehk saab? Või ei, üks klaas šampanjat ka?
- Kas jah? - Ei.
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, goodbye.
Ma lahkun nüüd ja soovin vaid hääd ööd.
Head ööd.
Kui hea, kui hea,
ma tahan ära vaid.
Ma kaon, sa kaod,
me kaome jalamaid.
Läks sängi päike,
mina lähen ka.
On aeg,
on aeg,
meid ootab unemaa.
Head ööd!
Nad on haruldased! Mida nad küll festivalil teeksid!
Preili, ma pean teiega rääkima.
Sa ei lase ju seda tüdrukut minema? Ta peab peole tulema.
- Oh ei, ma... - Löpetage!
- Palun, Georg. - Võite tulla, kui soovite.
Ma nõuan. Olete minu seltsiline.
Äriasjad. Franz...
Kata minu kõrvale prl Mariale koht.
- Kuidas soovite. - Sellega on siis korras.
- Näib nii. - Ma pole kohaselt riides.
Võite ju riided vahetada. Me ootame.
Kapten, te olete kindlasti oma laste pärast uhke.
Olen, tänan väga.
Kas see pole mitte parim näide selle kohta, mis meie maal head on,
meie laste süütud häälekesed.
Oh, parun.
Kas te arvate, et vaid Austria on vooruste kants?
Mõned meie seast sooviksid, et Austria hääled üheskoos
Saksa ähvarduste vastu töuseksid.
Rotid peidavad end urgudesse.
Ja vahel ka lipu taha.
Võib-olla peaks keegi teid hoiatama, et Anschluss tuleb niikuinii.
Lauldes jõuaks see ehk paremini teieni.
Kui natsid Austria vallutavad, olete vist küll terve trompetirühma eest.
Te meelitate, kapten.
See kukkus küll halvasti välja. Mõtlesin hoopis süüdistada.
Väga kena, et te abi pakkusite.
Meeleldi.
Aga mul ei ole vist midagi küllalt pidulikku.
Kus see kena kleit on, mida te eile õhtul kandsite?
Kui kapten teilt pilku ära ei saanud.
Pilku ära ei saanud?
Me olemeju mõlemad naised.
Me taipame, kui mehed meid märkavad.
- Palun. - Kapten märkab kõiki ja köike.
Pole vaja teda nõnda kaitsta.
Te olete kena tüdruk.
Kapten poleks mingi mees, kui ta teid ei märkaks.
Loodan, et te teete nalja.
Sugugi mitte.
Aga ma pole midagi teinud...
Polegi tarvis olnud.
Mehele pole midagi kütkestavamat kui temasse armunud naine.
- Armunud? - Muidugi.
Ja mis veel toredam, ta arvab, et on ka teisse armunud.
Aga see pole tõsi!
Kindlasti olete märganud, kuidas ta teile silma vaatab.
Ja teie punastasite temaga tantsides.
Ärge võtke seda südamesse.
Ta saab sellest peagi üle. Vist.
Mehed saavad alati.
Siis pean ma ära minema.
Ma ei saa siia jääda.
- Saan ma kuidagi aidata? - Oh ei...
Jah.
Ärge sellest kaptenile midagi rääkige.
Pole mötteski.
Hüvasti, Maria.
Teist saab kindlasti hea nunn.
Šampanjat, kallis.
Mul on hea tuju! Terviseks!
- Sa tead midagi. - Vöib-olla.
Ütle, kuidas saaks seda preilit kasutades Georgi veenda,
et ta lapsed festivalil esineksid.
See on Austriale oluline.
Ja ka sulle mitte kahjulik.
Seda ka.
Kui jutt käib möjutamisest,
võid hoopis minuga rääkida.
Vahemäng
VAHEMÄNG
- Kaks. - Kolm.
- Neli. - Viis.
- Kuus. - Seitse.
Kaheksa.
- Neli. - Kaks.
- Seitse. - Viis.
- Kaks. - Kuus.
Kas pole lõbus?
- Neli. - Mina olen viis!
- Oh, muidugi. - Kaheksa.
- Kaks. - Neli.
Kuus.
Kaks.
Paruness Schraeder, ehk Iöpetaksime. Me oleme väsinud.
Kuidas soovid, kullake.
Homme jälle.
Maal on nii rahulik, kas pole?
Võta Iimonaadi.
Peab olema ka lihtsam võimalus.
Mind lausa lõbustab mõte sinust seitsme lapse emana.
Kuidas sa hakkama kavatsed saada?
Oled kuulnud sellisest asjast
nagu internaatkool?
Paruness Machiavelli.
Onu Max, kus isa on?
Majas vist.
Mis teid kõiki vaevab?
- Midagi. - Teate mis, teeme õige proovi.
Miks?
Kujutame ette, et seisame festivalilaval.
- Mul pole Iaulutuju. - Mitte preili Mariata.
Liesl, too kitarr. Tule, Marta.
Võtke kohad sisse.
Olge rõõmsad. Liesl, anna helistik.
Avaldage mulle muljet.
Gretl, miks sa ei laula?
Ei saa. Näpp valutab.
Aga sa laulsid peol nii ilusti.
Laulge midagi, mida te oskate.
Nautige seda. Olge rõõmsad.
Nii, Liesl.
On hing igal mäel,
nende laule kuulen.
Nad laulnud on neid
tuhat aastat nii.
See hing ja see laul
omaks said ka mulle.
Nad tahtsid lihtsalt mulle laulda.
See on kena. Laulge edasi.
- Midagi pikka ja rahulikku. Georg? - Ei, kallis.
- Isa? - Jah, Brigitta.
Kas preili Maria tõesti ei tule enam tagasi?
Ilmselt mitte. Mis meil siin on?
- Roosa limonaad. - Ja veel kord limonaad.
Ma ei usu seda.
- Mida sa ei usu? - Prl Maria kohta.
Ah tema kohta.
Kas ma ei öelnud teile, mida ta kirjutas?
Et ta hakkas kloostri järele igatsema
ja pidi siit lahkuma.
Ongi kõik.
Ma proovin ka pisut.
- Ta ei öelnud isegi head aega. - Kirjas ütles.
See pole see.
Mitte liiga magus ega hapu.
Lihtsalt liiga roosa.
Kes meile uueks guvernandiks tuleb?
Noh...
Teile ei tule enam guvernanti.
- Ei tule? - Ei.
Te saate endale uue ema.
Uue ema?
Rääkisime sellest eile õhtul. Asi on otsustatud.
Me kõik saame väga õnnelikuks.
Hästi, hästi. Minge nüüd mängima.
Jah, mu lapsed?
- Mina olen Liesl. - Jah, Liesl?
Meie... mu vennad ja õed... Me tahame prl Mariat näha.
Preili Mariat?
Ah Mariat?
Tulge sisse.
Oodake siin.
Mina olen õde Margaretta. Te küsite vist Mariat?
Me peame teda nägema. Öelge palun, et me oleme siin.
- Kahjuks ei saa ma seda teha. - Aga te peate!
- Ta on meie guvernant. - Me tahame teda tagasi.
Ta ei öelnud head aegagi.
Me tahame temaga ainult rääkida.
Mul on väga kahju, aga Maria on eristuses.
- Ta ei kohtu kellegagi. - Meiega kohtub!
Näitan talle oma näppu.
Mõni teine kord, kullake.
Ütlen talle, et te käisite.
- Tore, et te tulite. - Aga me peame temaga rääkima.
Minge nüüd koju.
Ta tahaks kindlasti meid näha.
Õde Margaretta, palun.
- Head aega, lapsed. - Õde Margaretta, kas tohib?
Mis see oli, õde Margaretta?
Von Trappi lapsed, Ema.
Tahtsid Mariat näha.
Kas ta on rääkima hakanud? On ta sulle midagi rääkinud?
Ta on ainult palvetanud.
Vaene laps.
Kummaline. Ta näib siin rahul olevat,
kuid ka õnnetu.
Ehk oli vale teda nii kauaks üksi jätta.
Saatke ta minu juurde. Isegi kui ta veel valmis pole.
Jah, Püha Ema.
Õde Augusta, vii meie uus asukas riietusruumi.
Jumal önnistagu sind, mu tütar.
Tooge ta sisse.
Sa oled õnnetu. Mul on kahju.
Püha Ema.
Miks sind siia tagasi saadeti?
Ei saadetud. Ma tulin ise.
Istu.
Räägi, mis juhtus.
Ma kartsin.
- Kartsid? Kas sinu vastu oldi kuri? - Oh ei!
Ma olin segaduses. Tundsin...
Nagu ma varem polnud tundnud.
Ma ei saanud jääda. Tean, et siin olen selle eest kaitstud.
Maria, meie kloostrisse ei põgeneta.
Mida sa teha ei suuda?
Ma ei suuda tema ette minna.
Tema?
Tänan, õde Margaretta.
Kapten von Trappi?
- Sa armastad teda? - Ma ei tea!
Ma ei tea, ma...
Paruness ütles, et armastan. Et tema armastab mind, aga ma...
Ma ei tahtnud seda uskuda.
Vahel vaatasime teineteisele otsa...
Mul kippus hing kinni jääma.
- Kas sa näitasid oma tundeid? - Kui, siis tahtmatult.
See mind vaevabki. Ma täitsin Jumala käsku.
Ta armastust soovida olnuks vale. Ma lihtsalt ei saanud jääda.
Olen valmis vannet andma.
- Palun aidake mind. - Maria.
Mehe ja naise armastus on püha. Sa oled armastuseks loodud.
Pead ainult selgeks tegema, kuidas Jumal sind armastama on määranud.
Aga ma olen oma elu Jumalale pühendanud.
Kui sa seda meest armastad, ei armasta sa Jumalat tingimata vähem.
Ei.
Sa pead selgust saama.
Pead tagasi minema.
Ärge sundige mind seda tegema.
- Palun lubage mul jääda. Palun... - Maria.
Need müürid ei ole ehitatud kaitseks probleemide eest.
Sa pead need ise lahendama.
Pead elama elu, milleks sa sündinud oled.
Soov jõuda mäele -
SUUI' SOOV on see.
Määra kindel rada,
otsi õige tee.
Vaev jõuda mäele
SUUI' vaev on see.
Hea, kui minnes leiad
puhta Iättevee.
Su lootus ja usk,
sinu armastus ka
elus aitavad leida
tõotatud maa.
Rõõm jõuda mäele
suur rõõm on see.
Jää vaid kindlaks endas,
ja sa leiad tee.
Su lootus ja usk,
sinu armastus ka
elus aitavad leida
tõotatud maa.
Soov jõuda mäele
SUUI' SOOV on see.
Määra kindel rada,
otsi
õige tee.
See ei ole mu laste moodi. Te varjate midagi.
Eivada.
Ja öhtusöögile hilinemine ei ole minu laste moodi.
- Me kaotasime ajataju. - Mõistan.
Kes mulle nüüd tõe ära räägib? Fdeddch.
Brigitta. Liesl.
Mis sa arvad, kus me käisime?
Kui sa meid ei usu, pead ju arvama, kus me olla võisime.
- Marta. - Jah, isa.
Sina räägid.
Friedrich juba ütles. Me korjasime marju.
- Õigus. Korjasite marju. - Jaa!
Terve pärastlõuna?
- Marju oli tuhandeid. - Tuhandeid?
- Neid oli kõikjal. - Milliseid marju?
- Mustikaid. - Mustikaid?
Mustikate jaoks on veel vara.
- Need olid tegelikult maasikad. - Maasikad?
Nad olid külmast sinised.
Hästi. Näidake mulle neid marju.
- Me... - Seda et...
- Näidake mulle neid marju. - Neid pole enam.
Ei ole? Mis neist siis sai?
- Me... - Me sõime nad ära.
- Sõite ära? - Jah.
- Need olid maitsvad. - Väga mahlased.
Kena.
Kuna te olete ilmselt kurguni tuhandeid marju täis,
pole te ilmselt ka näljased. Ütlen pr Schmidtile,
et te ei tule sööma.
Sinu süü! Me oleks pidanud tõtt rääkima.
Ja ta maruvihaseks ajama?
See on parem kui nälga surra.
Me ei teinud midagi valesti. Tahtsime teda lihtsalt näha.
Mu kõht koriseb.
Nad oleksid võinud vähemalt tere öelda lasta.
- Huvitav, mis maitse sellel murul on? - Mul on paha.
Kui Marial oli paha, laulis ta seda laulu, mäletate?
Proovime.
Veetilgad roosi/
ja kikkvurrud kassil,
helk vasest teekannul,
kuldmuster tassil,
väänkasvud seinal kui erkhaljad keed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Miks mul parem ei hakka?
Peokleidis tüdrukud,
sealhulgas mina,
suur Iumeräitsakas keset mu nina.
Talvejää hõbe...
Preili Maria on tagasi!
Ja kevade veed,
ausõna, küll mulle meeldivad need.
Kui mind koer sööb, kui mind välk lööb,
kui mul huugab pää!
Ma meenutan meeldivaid asju ja tean,
et norgu ma siis
ei jää!
- Lapsed! Nii tore teid jälle näha. - Me igatsesime teie järele.
Mina teie järele ka.
- Kuidas läheb, Kurt? - Köht on tühi.
- Gretl, mis su sõrmega juhtus? - Jäi vahele.
- Mille vahele? - Friedrichi hammaste.
- Kuis on, Liesl? - On kah.
- Tuleb siia sageli telegramme? - Üldse mitte.
Aga ma olen sellega leppinud. Olen rõõmus, et kool algab.
Kool ei ole lahendus probleemidele. Need tuleb ise lahendada.
Mul on teile nii palju rääkida.
Meil ka!
Kõige tähtsam on see, et isa abiellub.
Abiellub?
Jah. Paruness Schraederiga.
Ah nii.
Isa, Vaata! Preili Maria tuli tagasi!
Preili Maria tuli kloostrist tagasi!
Tere õhtust, kapten.
Tere õhtust.
Minge nüüd kõik sisse. Õhtusöök ootab.
Õhtusöök!
Te lahkusite hüvasti jätmata. Isegi lastega.
Seda tegin ma valesti. Andke andeks.
Miks te Iäksite?
Ärge küsige. Seda põhjust pole enam.
Prl Maria! Olete tagasi!
Kas pole tore, Georg?
Lubage soovida teile palju õnne.
Teile ka, kapten. Lapsed rääkisid, et te abiellute.
Tänan.
Tulite lõplikult tagasi?
Kuni uue guvernandi tulekuni.
Siin sa oledki.
Pean kokaga šnitslist rääkima.
See on mu figuuri jaoks liiga maitsev.
Ja tekitab lauas koleda vaikuse.
Või oli see veinist?
Kindlasti.
Mul on hirmus probleem
sulle pulmakingi tegemisega.
Ma tean, et minust piisab,
aga ma tahaks veel midagi kinkida.
Mõtlesin sulepeale,
aga see sul juba on.
Või villale Lõuna-Prantsusmaal,
aga seda on raske pakkida.
Kuidas sulle jahid meeldivad?
Pikk, sihvakas Vahemerele
või väike sulle vanni, mis?
- Elsa. - Ja kuhu mesinädalaid veetma minna?
See on probleem.
Mõtlesin ümbermaailmareisile, aga siis jälle,
et kindlasti on mingi parem paik.
- Aga ära muretse, kallis... - Elsa.
Jah, Georg.
Sel pole mõtet.
Meil sinuga.
Olen meie mõlema suhtes
ebaaus olnud.
- Kui inimesed räägivad abielust... - Ärä räägi.
Ära ütle enam sõnagi.
Ma olen veel midagi mõelnud.
Ehkki sa meeldid mulle, ei usu ma, et sa oled mulle õige mees.
Sa oled liiga iseseisev.
Aga mina vajan kedagi, kes vajaks mind
või vähemalt mu raha.
Olen nautinud iga koos oldud hetke ja tänan sind selle eest.
Nüüd aga, kui lubad,
lähen pakin oma kompsud
ja sõidan tagasi Viini, kuhu ma tõeliselt kuulun.
Ja kusagil
on üks tütarlaps,
kellest vist kunagi nunna ei saa.
Auf Wiedersehen, kallis.
Tere.
Ma arvasin, et leian su siit.
Kas te soovite midagi?
Ei. Istu palun.
Palun.
Kas tohib?
Ma mõtlesin kahe asja peale.
Miks sa küll siit ära jooksid?
Ja miks tagasi tulid?
Mul oli täitmata kohustusi
ja ma tulin neid täitma.
Ja see on kõik?
Ja ma igatsesin laste järele.
Jah.
- Ainult laste? - Ei... Jah!
- Kas ma poleks pidanud igatsema? - Muidugi oleksid.
Ma lihtsalt lootsin, et...
Võib-olla te...
Jah?
Kui sa olid ära, oli kõik valesti.
Ja kui sa uuesti lähed, on asi jälle nii
ja ma mõtlesin, et ehk muudad meelt.
Paruness ajab asjad kindlasti korda.
Maria.
- Parunessi ei tule. - Ei tule?
Ei.
Ma ei mõista.
Me tühistasime kihluse ja...
- Mul on kahju. - On või?
- Tühistasite? - Jah.
Ma ei saa ju abielluda,
kui armastan kedagi teist.
Egaju?
Abtiss ütleb alati:
"Kui Jumal sulgeb ukse, avab ta kusagil akna."
Mida ta veel ütleb?
Et peab oma elu otsima.
Sellepärast sa tagasi tulidki?
Ja kas leidsid?
Maria?
Ma arvan küll.
Ei, tean!
Ma armastan sind.
Kas see juhtub ikka minuga?
Ehk oli mu lapsepõlv vilets,
ehk oli noorus mul kehv,
kuskil mu õnnetus elus
pidi olema üks tõe hetk.
Sest siin sa nüüd seisad ja armastad mind
ega hooli millestki muust.
Mu elus on siiski
vist midagi head.
Miski hea ei kasva tühjast,
ei miski ealeski.
Tuleb välja, et kunagi elus
olen teinud ma midagi head.
Tead, millal ma sinusse armusin?
Sel õhtul lauas, kui sa tolle käbi peale istusid.
Mida?
Mina aga siis, kui sa seda tobedat vilet puhusid.
Oh, kallis.
Sest siin sa nüüd seisad ja armastad mind
ega hooli millestki muust.
Mu elus on siiski
vist midagi head.
Miski hea ei kasva tühjast,
ei miski ealeski.
Tuleb välja,
et kunagi elus
olen teinud ma midagi head.
Midagi head.
Maria...
Kas ma pean kelleltki sinu kosimiseks luba küsima?
- Vöiksju küsida... - Lastelt?
Meie ei tea ju teed, kus käib Maria.
Meie ka taevapilve teed ei tea.
Meie ei teagi veel, kes on Maria.
Üks udumäe kana!
Ja natuke narr! Ja hea!
Midagi võib ju tarka talle öelda,
millegi jaoks on lai ta mõttepiir.
Kuid siia ta küll ei jää ja kuulekalt kõike ei tee.
Ei suuda laineid katta ranna/iiv.
Meie ei tea ju teed, kus käib Maria.
Meie ka taevapilve teed ei tea.
Hr Detweiler!
- Hei/ Hitler. - Tere õhtust, hr Zeller.
Te pole vist kuulnud, et olen nüüd Gauleiter.
Hei/ Hitler.
Tulen kapten von Trappi juurest.
Tema maja oli ainus, kus polnud Kolmanda Riigi lipp heisatud
pärast Anschlussi väljakuulutamist.
- Me parandasime selle vea. - Kapten poleks...
Majahoidja ütles, et leian teid siit.
Muud ta mulle ei öelnud.
Mida te siis teada tahtsite?
Millal kapten tagasi tuleb?
Ta peab mesinädalaid. Me pole ühenduses olnud.
Tahate öelda, et kapten pole üle kuu oma lastega suhelnud?
Kui palju on mehi,
kes mesinädalate ajal oma lastega suhtlevad?
Kui ta naaseb, peab ta uue korra kohaselt oma ametipostile asuma.
Loomulikult. Ma tahan tänada teid
ja teie inimesi, et lubasite täna festivali korraldada.
Miks me poleks pidanud? Austrias pole midagi muutunud.
Laul ja muusika näitab seda maailmale.
Austria on endine.
Hei/ Hitler.
Tulge, lapsed. Lähme koju.
- Miks ta nii tige oli? - Praegu on kõik tigedad.
Võib-olla teeb musta ämblikuga lipp inimesed närviliseks.
- Kas isal tuleb pahandusi? - Mitte tingimata.
Tänapäeval tuleb püüda kõigiga läbi saada.
Pidage seda täna õhtul meeles.
Kas me laulame tõesti hulga inimeste ees?
Vaata: Von Trappi pereansambel.
Liesl, Friedrich, Louisa, Brigitta, Kurt, Marta ja Gretl.
- Miks ma alati viimane olen? - Sest sa oled kõige tähtsam.
Palun.
Oled sa kindel, et isa lubab meil avalikus kohas laulda?
Ta on kindlasti rahul ja uhke.
- Liesl, kas on nii? - Sa ei usu mind?
Ei.
Tark tüdruk.
Liesl. Liesl!
Rolf!
Nii tore sind näha. On olnud nii...
Tere õhtust.
Võta palun see ja anna oma isale niipea, kui ta tagasi tuleb.
- Ta veedab mesinädalaid. - Ma tean.
- Tead? - Meie kohus on köike teada.
- Kelle "meie?" - Anna see talle edasi.
- Mis see on? - Telegramm Berliinist.
Kas sa ei tahaks seda täna ise kohale tuua?
Tegelen nüüd tähtsamate asjadega
ja soovitan seda ka su isale.
Aga Rolf...
isa!
- Sa tulid nii ruttu tagasi! - Tere, tere!
Me ei oodanud sind enne järgmist nädalat.
- Kas sa töid Pariisist suveniire? - Tere!
Miks te ei helistanud?
Me ei saanud ühendust.
Mina ei tea, miks.
Tulime tagasi nii ruttu, kui saime.
No nii! Me tundsime teist puudust!
- Meie teist ka! - Head-ööd-musi andmisest.
Ja teie hommikusest askeldamisest.
- Aga põhiliselt teie laulust. - Siis jöudsite õigeks ajaks.
Preili Maria...
See tähendab, ema...
Me laulame täna festivalil.
Meil on nii tore olnud!
Oleme kogu päeva proovi teinud.
Üllatus!
Teie üllatused on verandal.
Me räägime sellest toas.
Ma oleks sulle rääkinud, aga sa olid ära. Pidin ise otsustama.
Hea, et ma nad üldse kavasse sain.
Neist saab festivali nael. Mõelda vaid, seitse õde-venda.
Max!
Ma nagu mäletan, et ütlesin korra,
et mu lapsed ei laula avalikus kohas!
Aga toimkond oli vaimustuses.
- Mida nad ütlesid? - Olid väga rõõmsad.
- Kas nad ei võiks ainult ühe korra... - Ei tule kõne allagi!
- Georg, See oleks Austria eest. - Austria eest?
- Austriat pole olemas. - Aga okupeerimine toimus rahulikult.
- Olgem sellegi eest tänulikud. - Tänulikud?
Tead, Max...
Mõnikord ma ei usu, et sa oled minu sõber.
Isa, ma unustasin.
See on sulle.
Maria, ta peab kas või näiliselt nendega koostööd tegema.
Sa pead teda veenma.
Ma ei saa veenda teda ennast muutma.
Siis räägin temaga ise. Kui lapsed festivalil ei laula,
on see Austriale kahjulik.
Muidugi pole see ka minu huvides.
Ema?
- Mulle meeldib sind emaks kutsuda. - Mulle meeldib seda kuulda.
Sa armastad isa väga. Ma tean.
Jah,väga.
Ema, mis siis teha, kui arvad, et armastad kedagi?
Tähendab, kui lakkad armastamast. Või tema lakkab sind armastamast.
Nutad natuke
ja ootad, kuni päike jälle välja tuleb.
Alati tuleb.
On nii palju asju, mida ma peaks teadma, aga ei tea.
- Töesti ei tea. - Kuidas sa saaksidki?
Mõnikord mõtlen, et maailma lõpp on käes.
- Ja siis, et kõik alles algab. - Just!
Minuga oli sama lugu. Ja ma luban, et su elu tuleb imetore.
Arvad nii?
Kui oled kuusteist, peaaegu Seitseteist,
elu sul alles ees.
Poiss on sul' hea, lööb segi su pea,
lööb segi ka kõik su sees.
Kui see siis juhtub,
kui lõpuks juhtub,
kõik on siis sootuks uus.
Ei mõtle siis pikalt,
on pea segi plikal,
ta juurde ma tõttan siis.
On läinud su endine elu,
kõik vana on tuhmunud siis.
Sa vaata ja näe, on käes abielu
ja sa mehe küljeluu.
Sa arvad, et selline seiklus
sind iial ei oota ees.
Kallis "peaaegu Seitseteist",
oota veel aasta...
- Ma ootan aasta. -. . . või paar.
Ma ootan veel aasta
või paar
Liesl.
Mis see on?
Berliinist.
Pakuvad mulle kohta oma laevastikus.
Pean kohe nöustuma
ja ilmuma homme nende mereväebaasi Bremerhavenis.
Ma teadsin, et midagi niisugust tuleb. Aga mitte nii ruttu.
Keeldumine oleks saatuslik meile kõigile.
Nöustumine on möeldamatu.
Kutsu lapsed kokku.
Ära räägi, mis toimub, sea nad ainult valmis.
Me peame Austriast lahkuma.
Ja sellest majast.
Veel täna.
Mul on kohutavalt kurb ja piinlik teatada,
et üks ansambel ei esine.
Selleks ajaks oleme juba üle piiri.
Loodan, et sa mu ohvrit meeles pead.
Sul pole valikut.
Ma tean. Sellepärast ma seda teengi.
Miks isa mootorit käima ei pane?
Ta ei taha, et meid kuuldaks.
Mida pr Schmidtja Franz pärast ütlevad?
Vöivad ausalt öelda, et ei teadnud asjast midagi.
- Kas me tuleme siia tagasi? - Loodan, et kunagi tuleme.
Kas isa ja onu Max lükkavad auto Šveitsini välja?
Kas autol on midagi viga, kapten?
Jah. Ei läinud kuidagi käima.
Karl.
Tee kapten von Trappi auto korda.
Suurepärane!
Ma pole küsinud, kuhu te oma perega lähete.
Ja teie, miks ma siin olen.
Ilmselt kannatame mõlemad uudishimupuudulikkuse all.
Te saite telegrammi, millele te pole vastanud.
Admiral von Schreiberilt Kolmanda Riigi Iaevastikust.
Mulle on tundunud, hr Zeller,
et telegrammide sisu on Austrias eraasi!
Vähemalt selles Austrias, mida mina tunnen.
Mul on omad instruktsioonid.
Viia teid veel täna Bremerhavenisse,
kus te koha vastu võtate.
Kardan, et see pole võimalik.
Vaadake,
me laulame nimelt täna
kogu perega festivalil.
Sinna me teel olemegi
ja me ei või korraldajaid alt vedada.
- Loodetavasti pole me hiljaks jäänud. - Jah.
Ja te tahate, et ma usun, et teie, kapten von Trapp,
laulate festivalil?
Uskuge, sellest tuleb kõigi aegade parim esinemine.
Minul, nagu teilgi, on varjatud andeid.
Jah.
Siin on kava.
Siin on ainult teie laste nimed.
Seal seisab: Von Trappi pereansambel.
Ja mina olen selle perekonna pea.
Ja need reisiröivad, mis teil seljas on?
Need on kostüümid.
Öööhk pole laste häältele hea.
Väike viibimine pole suur patt.
Sestap...
Te laulate.
Laulate kõik.
Aga ainult sellepärast, et mina nii tahan.
See näitab, et Austrias pole midagi muutunud.
Ja kui te olete laulnud,
viime teid Bremerhavenisse.
Kui te nüüd autosse ronite,
saadame teid festivalile.
Eskort pole vajalik, Herr Zeller.
Vajalik? See on meile au.
Ja me ei taha ju, et te rahvasummas kaduma Iäheksite.
Egaju?
Ei.
SOL see laulab oh-/al-Iaa.
LA kui on, las olla siin.
SI see hüüab: "Siia too!"
SI hüüab: "Siia too!"
- Siia too. - A, B, C
- SI hüüab. . . - Do-re-mi.
SI see hüüab: "Siia too!"
Siia too.
SI see hüüab...
Siia too.
Kallid kaasmaalased.
Ma ei näe teid ilmselt pikka aega.
Tahaksin laulda teile
ühe armastuslaulu.
Ma tean, et see armastus on meil ühine,
ja soovin, et te ei laseks sel kustuda.
Eedelveiss
Hommik koidab ka sulle.
Väike õrn
valge lill,
õitse tänagi mulle.
Sind hoian nii,
kui ei ühtki teist,
sa ei teagi, milleks.
Eedelveiss
Jää mu kodumaa Iilleks
Eedelveiss
Eedel...
Väike õrn
valge lill,
õitse tänagi mulle.
Sind hoian nii,
kui ei ühtki teist,
sa ei teagi, milleks.
Eedelveiss
Jää mu kodumaa Iilleks.
Ma arvan, et see läheb läbi.
Hakkan teid igatsema.
Ja raha, mis te mulle sisse oleksite toonud.
Tänan, mu daamid ja härrad.
Võistlusprogramm on läbi
ja žürii peab tegema otsuse.
Kuni nad seda teevad,
pakume teile vahepala.
Von Trappi perekond
ei laula enam mõnda aega koos.
Juba praegu on publiku hulgas ametnikud,
kes saadavad kapteni peagi ta uuele teenistuskohale
Kolmanda Riigi mereväes.
Sestap, daamid ja härrad, soovib von Trappi pere
teiega hüvasti jätta.
Juba lööb uneaega meie suur seinakell
väljas tornikell ka, kes muu.
Ja Iastetoa kel/al üks narr väike lind
end ilmutab ja teeb "kuku".
Kuku!
Nad kuulutavad meile,
et aeg on öelda teile
meil üheskoos
head ööd!
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, good night.
On laulda hea, ei tahaks olla vait.
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, adieu
Adieu, adieu, Teil' kõigile head ööd.
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, goodbye.
Ma kaon, sa kaod,
me kaome jalamaid.
Head ööd, head ööd, Auf Wiedersehen, goodbye.
Läks sängi päike, mina lähen ka.
On aeg.
Mu daamid ja härrad, minu käes on žürii otsus.
Me alustame kolmandast kohast.
Selle on pälvinud
Püha Agatha kiriku koori solist Murbackist.
Prl Schweiger.
Teine koht läheb Toby Reiseri kvintetile.
Ja esimene koht, suurim au kogu Austrias,
von Trappi pereansamblile!
Perekond von Trapp!
Nad on läinud!
Tulge siia!
Kiiresti!
Mul on teile pelgupaik.
Ära kiirusta.
Avage värav!
Tere õhtust.
Kiiruga!
Kaks meest sinna.
Teie kuus kammige õu läbi.
Teie lähete koridori.
Me ei teadnud, et me kloostri ohtu seame.
Pole midagi. Tegite õigesti, et siia tulite.
Lootsime teie hooldaja autot laenata.
Meie autost pole teil vist kasu.
Kuulsin raadiost,
et piirid pandi kinni.
Piirid on kinni,
aga me sõidame mägedesse ja lähme jala üle.
- Aga lapsed... - Aitame, kui vaja.
Me saame ise ka hakkama.
Maria.
Te pole üksi. Mäletad:
"Ma töstan pilgu mägede poole, kust mul on abi oodata."
Jah, Ema.
- Ma kardan. - Mina ka.
Jumal olgu teiega.
- Ema? - Jah, Gretl.
Kas meeldivatest asjadest Iaulmisest oleks abi?
Ei, seekord see ei aita.
Pead lihtsalt hästi tasa olema. Hoia minu ligi.
Lähme vaatame katuse üle.
Rolf, palun!
Ei, oota!
Maria.
Lapsed!
Me otsime teid, mitte neid.
Pane see ära.
Veel üks samm ja ma lasen!
Sa oled alles poisike.
- Sa ei kuulu nende hulka. - Olge paigal!
Tule koos meiega.
Kuni pole hilja.
Veel üks samm ja ma tapan teid.
- Anna see minu kätte... - Kas te kuulsite?
Ma tapan teid ära!
Rolf.
Sinust ei saa iialgi nendesugust.
Leünanü
Nad on siin!
Leitnant! Nad on siin!
Püha Ema.
Ma tegin pattu.
Mina ka.
Mis patt see siis on?